Sjuksköterskors sjukfrånvaro: Sjukfrånvaro under 1955-1971 hos ett urval svenska sjuksköterskor och deras män jämfört med kontrollgrupp - Sverdrup, Berit; Helander, Einar; Eklund, Gunnar (Socialmedicinsk tidskrift, 1981)
Sjukfrånvaron i Sverige har ökat avsevärt de senaste decennierna och utgjorde 1976 cirka 23 dagar per individ och år, den högsta kända sjukskrivningen i världen. En trolig förklaring till detta är ändringar i lagstiftningen, vilket medfört ökade förmåner samt ändrade attityder inom befolkningen. Tröskelupplevelsen var gränsen går mellan friskt och sjukt är relativt flytande och bygger inte minst vid korttidsfrånvaro på självdiagnostik och på av individen fattade beslut. Vid ett ökat medicinskt kunnande skulle man eventuellt förvänta sig en minskad sjukfrånvaro genom en bättre "egenvård". För att studera denna fråga jämfördes sjukfrånvaron hos ett slumpvis urval svenska sjuksköterskor och deras män med ett kontrollmaterial. Det visade sig härvid att sjuksköterskegruppen och deras män hade en lägre sjukfrånvarofrekvens än den matchade kontrollgruppen, framför allt beträffande korttidsfrånvaron. Resultatet kan förklaras av olika faktorer såsom attityder till arbetet, grad av tolerans från omgivningen, möjligheten att ordna ersättare på arbetsplatsen etc. Undersökningar av andra grupper med olika kapacitet för egenvård bör företas för att belysa frågan.