Prioritering fra filosofi til praksis - Hjort, Peter F (Socialmedicinsk tidskrift, 1992)
Samhällspolitiken, grunden för all prioritering i hälso- och sjukvården, har kännetecknats av dramatiska förändringar de sista femton åren - från den socialdemokratiska välfärdsmodellen till den liberalistiska marknadsmodellen. Den väsentliga förklaringen är att flertalet i befolkningen blivit välbeställda och tror sig ha mer att vinna på en marknadsmodell med större individuella möjligheter. På längre sikt är emellertid flertalet antagligen inte betjänt av en politik som skapar för stora problem för minoriteterna. Dessa kan skapa alltför stora problem för samhället och det är på längre sikt svårt att helt sluta ögonen för alltför stora lidanden i ett civiliserat samhälle. Prioriteringar kommer därför att ske i en pendling mellan en välfärdsmodell och en marknadsmodell. Två huvudkategorier är möjliga, rationalisering och ransonering. Rationaliseringen innefattar sådana instrument som effektivisering, utjämning av onödiga och kostsamma skillnader, nej till nya teknologier som inte blivit kontrollerat utvärderade, något snävare gränser för hälso- och sjukvårdens åtaganden samt vissa typer av privatisering. En inriktning på ransonering innebär större risker för orättfärdiga prioriteringar och diskriminering eller favorisering av olika patientgrupper. En försiktig utveckling bör prövas tex efter de linjer som de s k Lönningutvalget i Norge och Oregonsystemet i USA anvisat. Tanken på en ransonering av hälso- och sjukvården är känslomässigt frånstötande. Det är därför viktigt att engagera sig i prioriteringsfrågorna. Artikeln bygger på en högtidsföreläsning i anslutning till att professor Hjort blev hedersdoktor vid Uppsala universitet.