Uförhet (invaliditet) og dödelighet blant seksualforbrytere - Noreik, Kjell; Grunfeld, Berthold (Socialmedicinsk tidskrift, 1987)
Norska män som under åren 1970-74 fick sin första samhällsreaktion på ett sexualbrott har följts till utgången av 1983 med en undersökning om deras risk för yrkesmässig invaliditet och förtidig död. Undersökningen visar att fler sexualbrottslingar har fått invaliditetspension än andra män i samma ålder. Frekvensen är 2,5 gånger högre. Sexualbrottslingarna pensioneras tidigare i livet. Deras pensionspoängtal blir lägre och deras pensionspoäng färre. Detta indikerar tidigare lägre arbetsinkomster och yrkesaktiva år. Ett stort flertal av sexualbrottslingarna har förtidspensionerats på bas av psykiatriska diagnoser och/eller beteendestörningar. Det är rimligt att anta att samma diagnoser och störningar ligger bakom såväl sexualbrottet som förtidspensioneringen. Kort sagt: man har att göra med en grupp män som är psykiskt och beteendemässigt invalidiserade från relativt tidig ålder. Det finns en viss överdödlighet bland de tidigare sexualbrottslingarna om man jämför med normalbefolkningen av män. Överdödlighet är mest markant bland yngre där den registrerade dödligheten är dubbelt så stor som förväntat. Bland diagnoserna på dödsbevisen dominerar dödsfall i samband med någon form av våld, såsom suicid, olyckor och andra förhållanden, särskilt med relation till alkohol- och narkotika missbruk. Tidigare sexualbrottslingar är en socialmedicinskt utsatt grupp som i ett välfärdssamhälle torde behöva ekonomiskt och annat stöd.